Христо Смирненски
Вечерно ехо

chitanka.info

Далече се сливат и губят блестящите релси

сред цъфнали шипки и трепетна ръж

и старият орех бленува, широко прострел се,

обкичен с седефени капчици дъжд.

* * *

И тайнствено лятната привечер сплела е мрежи

от синкави сенки и златни петна

и в техните дипли безмилостен спомен бележи

последния укор на свята жена.

А помня тез нощи, тез нощи на знойна забрава

под сънния припев на бледи звезди

и сякаш по малкото мостче тя пак се задава,

смутена и влюбена, както преди.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.